Sala de Lupte
Subs Sync Checked ..by iUrop
Lumea mă întreabă întotdeauna dacă îI cunosc pe Tyler Durden.
Trei minute.
Asta e. Nivel zero.
- Un discurs pentru ocazie?
Cu un pistol înfipt în gură, vorbești doar în vocale.
Nu-mi vine nici o idee.
Pentru o secundă am uitat de exploziile lui Tyler...
.. și mă gândesc la cât de curat e pistolul.
Devine interesant de-acum.
Vechea poveste, cum întotdeauna rănești persoana iubită.
Ei bine, merge în ambele sensuri.
Aveam locuri în primele rânduri pentru acest teatru al distrugerii în masă.
Comitetul de Demolări al proiectului Mayhem...
.. a umplut fundațiile a 12 clădiri cu explozibili.
În două minute, primele încărcături vor exploda...
.. și câteva blocuri vor fi reduse la niște dărâmături fumegânde.
Știu asta pentru că Tyler știe asta.
Două și jumătate. Gândește-te la tot ce am realizat.
Brusc am realizat că tot, pistolul, bombele, revoluția,...
.. aveau ceva de-a face cu o fată pe care o chema Marla Singer.
Bob. Bob avea țâțe de femeie.
Acesta era un grup de suport pentru bărbați cu cancer testicular.
Chestia imensa care mă umplea de bale, e Bob.
Suntem încă bărbați.
Da, suntem bărbați.
Bărbați suntem.
Lui Bob i se extirpaseră testiculele. Apoi terapie cu hormoni.
Îi crescuseră țâțe de femeie pentru că producea testosteron prea mult...
.. iar corpul lui elimina estrogenul.
- Aici intram eu... - O să-mi golească iar pectoralii.
.. intre țâțele alea transpirate și imense...
.. care atârnau cumplit de mult, în felul în care doar D-zeu era de cumplit.
OK, poți să plângi acum.
Nu, așteaptă. Înapoi. să încep mai devreme.
De șase luni, nu puteam să dorm.
nu dormeam...
Cu insomnia, nimic nu e real.
Totul e extrem de departe.
Totul e o copie a unei copii...
.. a unei copii.
Când vom putea explora spațiul, corporațiile vor fi cele care vor numi totul.
Sfera stelară IBM.
Galaxia Microsoft.
Planeta Starbucks.
Trebuie să pleci săptămâna asta ca să rezolvi câteva probleme.
Era marți. Purta cravată albastră cu floricele.
Vrei să renunț la ce fac acum ca să poți raporta o situație mai bună?
la astea. Uite biletele de avion. Sună-mă dacă sunt probleme.
Era plin de energie. Probabil tocmai venea de la baie.
La fel ca atâta lume, am devenit un sclav al mobilierului Ikea.
Mmm... da. Aș vrea să comand...
.. perdelele Erika Pekkari.
- Vă rugăm așteptați. - Orice as fi găsit interesant,...
.. precum o masa pentru cafea în forma de yin-yang, trebuia să o am.
Biroul personal Klipsk.
Bicicleta pentru exerciții Hovetrekke.
Sau canapeaua Ohamshab model Strinne cu linii verzi.
Chiar și lămpile ecologice Ryslampa cu lumină albă.
Căutam prin cataloage și mă întrebam...
.. "Care set de farfurii mă definește ca persoană? "
Le aveam pe toate. Chiar și bolurile acelea cu mici imperfecțiuni,...
.. dovadă că au fost realizate de către cei mai cinstiți, mai de încredere oameni din...
- Vă rugăm așteptați. - .. de undeva.
Înainte cumpăram pornografie.
Acum era colecția Horchow.
- Nu. Nu poți muri de insomnie. - Dar de narcolepsie?
Amețesc, mă trezesc în locuri ciudate.
Nu știu cum ajung acolo.
- Trebuie să te liniștești. - Nu puteți să-mi dați nimic?
Tuinals roșu și albastru, Seconals roșu ca rujul...
Nu. Ai nevoie de somn sănătos și natural.
Mestecă niște rădăcini valeriene și fă mai multe exerciții.
Hei.
- mă doare... - Vrei să vezi durere?
Treci pe la First Methodist, marți seara.
Uită-te la cei cu cancer testicular.
Aia e durere.
Întotdeauna am vrut trei copii... doi băieți și o fată.
Mindy vroia două fete și un băiat.
Niciodată nu ne înțelegeam.
Ei bine, eu... a...
A avut primul copil săptămâna trecută.
O fata.
Cu... Cu noul ei soț.
La naiba!
Mulțumesc lui D-zeu...
Sunt bucuros pentru ea.
Merita...
Toată lumea, să-i mulțumim lui Thomas pentru ce ne-a spus.
Mulțumim, Thomas.
mă uit în camera asta, și văd curaj.
Și lucrul ăsta îmi dă putere.
Ne dăm unul altuia putere.
E momentul pentru unu-la-unu.
Așa că, hai să urmam cu toții exemplul lui Thomas și să ne deschidem unul altuia.
Găsiți-vă câte un partener.
Și așa am cunoscut imensitatea.
Ochii îi străluceau deja în lacrimi.
Genunchii apropiați. Pașii aceia ciudați.
- Numele meu e Bob. - Bob?
Bob fusese campion culturist.
Știi programul acela despre "dezvoltarea pieptului" noaptea târziu la TV?
Era ideea lui.
Luam pastile.
Steroizi.
Diabonal și...
.. Wisterol.
Astea se folosesc pentru caii de curse, pentru D-zeu.
lar acum sunt falit.
Sunt divorțat.
Copiii mei...
.. nici măcar nu mă mai sună înapoi.
Străinii cu sinceritatea asta mă termină și pe mine.
Dă-i drumul,... Cornelius.
Poți să plângi.
Și deodată... ceva s-a întâmplat. Mi-am dat drumul.
Foarte bine.
Pierdut în uitare.
Întunecat, tăcut și complet.
Am găsit libertatea. Pierderea speranței, era libertatea.
E în regulă.
Copiii mici nu dorm atât de bine.
Am devenit dependent.
Dacă nu spuneam niciodată nimic...
.. întotdeauna credeau ce-i mai rău.
Plângeau mai tare... apoi eu plângeam mai tare.
Acum vom deschide ușa cea verde, inima chakra...
Adevărul era că nu muream.
Nu aveam cancer sau vreun parazit.
Eram centrul mic și căIduț în jurul căruia lumea gravita.
Imaginați-vă durerea ca pe o minge albă de lumină tămăduitoare.
Se mișca prin corpul vostru, vindecându-vă.
Continuați. Nu uitați să respirați...
.. pășiți înainte prin ușa din spatele camerei.
Unde duce?
Către peștera voastră.
Înaintați...
.. în peștera voastră.
Așa e bine.
Tot mai adânc în peșteră.
Acolo veți găsi...
.. vietatea-putere.
Aluneca.
În fiecare seară muream.
Și în fiecare seară mă nășteam din nou.
Plin de viață.
Bob mă iubea pentru că știa că nici eu nu aveam testicule.
Aflându-mă acolo, lipit de țâțele lui,...
.. gata să plâng.
Aceasta era vacanța mea.
Și ea...
.. a stricat totul.
Aici e cancerul, nu?
Tipa asta, Marla Singer,...
.. nu avea cancer testicular.
Era o mincinoasă.
Nu avea nici un fel de boală.
O văzusem la Free And Clear, grupul meu de paraziți ai sângelui, joia.
Apoi la Hope, cercul meu bilunar de leucemie.
Și incă o dată, la Seize The Day, tuberculoza, vineri noaptea.
Marla,...
.. marea turistă.
Minciuna ei o reflecta pe a mea.
Și dintr-odată, n-am mai simțit nimic.
Nu puteam să plâng. Și iar,...
.. nu puteam să dorm.
Dată viitoare, după meditație,...
.. după ce ne deschidem inima chakra, când trebuie să ne îmbrățișăm,...
.. o să apuc cățeaua aia, Marla Singer, și o să țip la ea.
Marla, mincinoaso! Turisto, eu chiar am nevoie de asta! leși afară!
Nu mai dormisem de patru zile.
Acum vom lăsa să se usuce...
Când ai insomnii, nu dormi niciodată într-adevăr.
Și niciodată nu ești într-adevăr treaz.
La începutul întâInirii noastre,...
.. Chloe va spune câteva cuvinte.
A. Chloe.
Chloe arata ca scheletul lui Meryl Streep dacă I-ai fi făcut să se plimbe zâmbind..
.. fiind super drăguț cu cei din jur.
Ei bine, sunt încă aici.
Dar nu știu pentru cât timp.
Asta e toată siguranța pe care o pot avea.
Dar am și vești bune.
Nu-mi mai este frică de moarte.
Însă... trăiesc foarte singură.
Nimeni nu vrea să facă sex cu mine.
Sunt atât de aproape și tot ce vreau e să mă culc cu cineva pentru ultima oară.
Am filme porno în apartamentul meu,...
- .. lubrifianți și amyl nitrite. - Mulțumim, Chloe.
Toată lumea, să-i mulțumim lui Chloe.
Mulțumim, Chloe.
Acum să ne pregătim pentru meditație.
Va aflați la intrarea în peșteră.
Intrați în peșteră, apoi înaintați...
dacă aș avea o tumoare, aș numi-o Marla.
Marla.
Zgârietura de pe cerul gurii care s-ar vindeca doar dacă n-ai mai atinge-o cu limba.
Dar nu poți.
.. tot mai adânc în peșteră.
Simțiți o energie tămăduitoare în jurul vostru.
Acum găsiți-vă animalul-putere.
Alunecă.
OK. Găsiți-vă partenerii.
Găsiți pe cineva special în seara asta.
Hei.
- Trebuie să vorbim. - Sigur.
- Te urmăresc. - Ce?
Da. Ești un fals. Nu mori.
Scuză-mă?
În filozofia tibetană, în sensul Sylviei-Plath știu că toți murim.
- Dar tu nu mori în felul în care Chloe moare. - Și?
Așa că ești o turistă.
Te-am văzut. Te-am văzut la melanoma, te-am văzut la tuberculoză.
Te-am văzut la cancer testicular!
Te-am văzut exersând.
- Exersând ce? - Dându-mă afară.
Merge așa cum sperai,... Rupert?
O să te descopăr.
Dă-i drumul. Și eu o să te descopăr.
Apropiați-vă. Plângeți.
Oh, Doamne. De ce faci asta?
E mai ieftin decât un film și e cafea pe gratis.
Uite, e important. Astea sunt grupurile mele.
Vin la ele de peste un an.
- Tu de ce o faci? - Nu știu.
Când lumea crede că mori, te ascultă...
În loc să-și aștepte rândul să vorbească.
Da. Da.
Împărtășiți-vă... complet.
Uite, nu cred că vrei să te bagi în chestia asta.
- Devine dependență. - Pe bune?
Nu glumesc. Nu pot să plâng dacă e un fals e de față, și am nevoie de asta.
Trebuie să-ți găsești alt loc în care să mergi.
Fă-ți singur un grup cu cancer. Nu e problema mea.
Nu, stai o secundă. Stai.
Ne împărțim săptămâna, OK?
la tu lymphoma și tuberculoza.
la tu tuberculoza. Nu mă lasă să fumez acolo.
OK. Bun. Bine. Cancerul testicular n-ar trebui să fie o problemă.
Tehnic, aș avea mai multe drepturi să fiu acolo decât tine. Tu încă ai testiculele.
- Glumești. - Nu știu. Glumesc?
Nu. Nu.
- Ce vrei? - Vreau paraziții.
Nu poți să-i ai pe amândoi la-i pe cei ai sângelui.
- Îi vreau pe cei ai creierului. - Îi iau pe cei ai sângelui dar vreau și demența.
- Eu îi vreau pe ăia. - Nu poți avea tot creierul.
Pana acum, tu ai patru. Eu am doar două.
OK. la ambii paraziți. Sunt ai tăi.
Acum toți avem câte trei...
Hei! Ți-ai lăsat jumătate din haine.
- Ce, le vinzi? - Da!
Vând niște haine!
Deci! Avem fiecare câte trei. Șase.
Și cu a șaptea zi? Eu vreau cancerul de stomac.
Fata își făcuse tema acasă.
Nu. Nu. Eu vreau cancerul de stomac.
Ăsta e și preferatul tău?
- Vroiai să mă păcălești, ei? - Uite, îI împărțim.
la prima și a treia duminică.
S- a făcut.
Se pare că ne despărțim.
Hai să nu dăm prea mare importanță.
Ce părere ai de asta atunci?
Hei, Marla!
Marla!
Poate ar trebui să facem schimb de numere.
Ar trebui?
- S-ar putea să vrem să schimbăm nopțile. - OK.
Și așa am întâInit-o pe Marla Singer.
Filozofia de viață a Marlei era că poate muri în orice moment.
Tragedia, spunea, era că nu murea.
Nu-ți văd numele! Cine ești? Cornelius? Rupert?
Travis? Unul din numele idioate pe care le dai în fiecare seară?
Te trezești la SeaTac.
SFO. LAX.
Te trezești la O'Hare.
Dallas Fort Worth.
BWl.
Pacific. Mountain. Central. Pierzi o oră. Câștigi o oră.
Înregistrarea pentru zborul acela nu se face decât peste două ore, domnule.
Aceasta e viața ta, și se sfârșește mereu cu câte un minut.
Te trezești la Air Harbor International.
Dacă te trezești în alt moment, într-un alt loc,...
.. te poți trezi ca o altă persoană?
Oriunde mă duc,...
.. viața măruntă.
Zahăr și frișca de unică folosință.
Unt de unică folosință.
Kit cordon bleu făcut la microunde.
1 în 2 șampon și balsam.
Pastă de dinți de unică folosință. Bare mici de săpun.
Lumea pe care o întâInesc la fiecare zbor,...
.. sunt prieteni de unică folosință.
Ne petrecem timpul între decolare si aterizare.
Asta e tot ce avem.
Bine ați venit!
Pe perioadă destul de lungă, rata de supraviețuire ajunge la zero pentru oricine.
Eram coordonator de retrageri. Meseria mea era să aplic formula.
Cel mic a trecut prin parbriz.
O mașina nouă, făcută de compania mea a derapat la 90 km/h.
Diferențialul spate s-a blocat.
Bretelele adolescentului s-au încurcat în scrumieră.
Ar face o reclama anti-fumat bună.
Mașina se ciocnește și arde cu toată lumea prinsă înăuntru.
Ar trebui să o luăm înapoi?
TatăI cred că era imens.
Vezi unde grăsimea a ars scaunul? Tricoul de poliester?
Artă foarte modernă.
lei numărul de vehicole aflate în funcțiune, A.
Înmulțești cu rata probabilă de defectare, B.
Înmulțești rezultatul cu media de înțelegeri în afara tribunalului, C.
A x B x C...
.. egal X.
Dacă X e mai puțin decât costul unei retrageri,...
.. nu o facem.
Și sunt multe accidente de felul acesta?
N- ați crede.
Pentru care companie de automobile lucrați?
Una majoră.
De fiecare dată când avionul se zguduia prea tare la decolare sau aterizare,...
.. mă rugam pentru o prăbușire sau o ciocnire în aer.
Orice.
Asigurarea pe viață se triplează dacă mori într-o o călătorie de afaceri.
"Daca sunteți așezat pe un rând cu ieșire-de-siguranța...
.. și nu puteți sau nu vreți să vă faceți datoriile...
.. listate pe cardul de siguranță, rugați o însoțitoare de bord să vă re-așeze. "
E o responsabilitate foarte mare.
Vrei să schimbăm locurile?
Nu. Nu sunt sigur că sunt persoana pentru chestia aia.
O procedură de ieșire-de-siguranță la 30. 000 de picioare.
Iluzia siguranței.
Da. Cred că.
Știi de ce pun măștile de oxigen în avioane?
- Ca să respiri. - Oxigenul te droghează.
Într-o urgență cauzată de o catastrofa, toată lumea intră în panică.
Brusc devii euforic, docil.
Îți accepți soarta.
Totul e aici.
Aterizare de urgența pe apa, 900 km/h.
Fețe plate. Calme ca vacile Hindu.
Asta e...
E o teorie interesantă.
- Ce faci? - Ce vrei să spui?
Cu ce te ocupi?
De ce? Ca să te pretinzi interesat?
OK.
Ai un fel de disperare bolnavă în râs.
Avem exact același fel de servieta.
Săpun.
- Îmi pare rău? - Fac și vând săpun.
Piatra de hotar a civilizației.
Și așa I-am cunoscut pe...
Tyler Durden.
Știi că dacă amesteci benzină cu suc de portocale înghețat, rezultă napalm?
- Nu, nu știam. E adevărat? - Așa e.
Se pot face o mulțime de feluri de explozibil cu materiale din gospodăria proprie.
- Pe bune? - Dacă cineva ar vrea.
Tyler, ești de departe cel mai interesant prieten de unică folosință pe care I-am întâInit.
- Totul în avion e de unică folosință... - Oh, m-am prins. Foarte inteligent.
Mulțumesc.
Cum iți merge?
- Ce? - Fiind inteligent?
Foarte bine.
Ține-o tot așa, atunci. Acum, sus.
O problemă de etichetă.
Când trec, îți arăt fața sau spatele?
Cum am ajuns să trăiesc cu Tyler e...
Liniile aeriene au regula asta despre bagajul care vibrează.
- Ticăia? - Hamalii știu că bombele moderne nu ticăie.
- Scuze, hamalii? - Cei care transportă bagajele.
Însă atunci când o valiză vibrează,...
.. hamalii trebuie să sune la poliție.
- Valiza mea vibra? - Noua din zece...
.. e un aparat de ras electric.
Dar... câteodată...
E un vibrator.
E politica companiei ca niciodată să nu arate proprietatea în cazul unui vibrator.
Găsim multe lucruri, un vibrator, niciodată...
.. vibratorul dumneavoastră.
Nu am...
Tot ce aveam era în servieta aceea. Tricourile mele CK.
Pantofii mei DKNY. Cravatele mele AX.
Nu contează.
Hei! E mașina mea!
" Acasă" era un apartament la al 15-lea etaj...
.. într-o zonă pentru văduve și profesioniști.
Zidurile erau din beton armat.
50 cm de beton sunt importanți...
.. când vecinul de vis-a-vis se uită la meci cu volumul la maxim.
Sau atunci când dărâmături care erau odată lucrurile tale...
.. explodează pe fereastră și zboară arzând prin noapte.
Presupun că se mai și întâmplă.
Nu mai e... nimic acolo sus.
Nu se poate intra. Ordinele poliției.
Vrei să suni pe cineva?
Ce jenant.
O cutie plină de condimente și nici un pic de mâncare.
Poliția mi-a spus mai târziu că o supapă s-ar fi defectat...
.. scăpând gaz puțin câte puțin.
Gazul ar fi putut umple apartamentul.
1700 square feet cu tavan înalt pentru zile și zile.
Apoi compresorul frigiderului ar fi scăpat o scânteie.
Da?
Te aud respirând...
dacă mă întrebi acum, n- aș putea să-ți spun de ce I-am sunat.
- Alo? - Cine e?
- Tyler? - Cine e?
Um...
Ne-am întâInit... Ne-am întâInit în avion.
Aveam serviete la fel?
Uh... tipul inteligent?
Aa, da. Sigur.
Am sunat acum o secunda. N-a răspuns nimeni.
- Sunt la un telefon public. Aha, ți-am returnat apelul. Nu răspund niciodată la telefon.
- Ce e? - Uh...
Bine.
N- o să-ți vina să crezi.
Știi, ar putea fi mai rău.
O femeie ar putea să-ți taie penisul în timp ce dormi și să-I arunce pe fereastra mașinii.
Asta se poate întâmpla întotdeauna. Nu știu.
Când cumperi mobilă, îți spui, asta-i tot.
Asta e ultima canapea de care o să am nevoie.
Orice s-ar întâmpla, problema cu canapeaua e rezolvată.
Aveam tot. Aveam o combină mai mult decât decentă.
O garderobă care tindea către una foarte respectabilă.
Eram foarte aproape de a fi complet.
- Pe dracu, omule. Acum tot s-a dus. - Totul s-a dus.
Totul s-a dus.
Știi ce e o carpetă?
- Ceva confortabil. - O pătura.
Doar o pătura. De ce oameni ca mine și ca tine știu ce e o carpetă?
Este esențial pentru supraviețuirea noastră în sensul de bază?
Nu.
Ce suntem, atunci?
Nu știu. Consumatori.
Așa e. Suntem consumatori.
Suntem co-produse ale obsesiei pentru "life-style".
Crimă, infracțiune, sărăcie. Chestiile astea nu sunt problema mea.
Problema mea sunt revistele cu celebrități,...
.. televizor cu 500 de canale,...
.. numele unuia pe chiloți. Rogaine.
Viagra. Olestra.
- Martha Stewart. - Fuck Martha Stewart.
Lustruiește tabla Titanicului. Totul se năruie.
Așa că la dracu cu canapeaua ta și modelul Strinne cu linii.
Eu spun nu fi complet.
Eu spun nu mai fi perfect.
Eu spun hai să evoluăm.
Să lăsăm bucățile să cadă acolo unde vor ele.
Dar asta e doar părerea mea, și s-ar putea să greșesc.
Poate e o tragedie cumplită.
Sunt doar lucruri. Nu e o tragedie...
Ai pierdut o mulțime de drumuri către o viață modernă.
La dracu, ai dreptate. Nu fumez.
Asigurarea probabil că o să o acopere, așa că...
Ce?
Lucrurile pe care le deții și care, în final, ajung să te dețină.
Fă ce vrei, omule.
Aa, e târziu.
- Hei, mersi pentru bere. - Da.
Ar trebui să găsesc un hotel.
- Oh! - Ce?
Ce?
- Un hotel? - Da.
- Întreabă, omule. - Despre ce vorbești?
Oh, Doamne. Trei sticle de bere și tot nu poți să întrebi.
Ce?
M- ai sunat pentru că aveai nevoie de un loc unde să stai.
- Oh, hei. Nu, nu, nu. - Da, așa ai făcut. Așa că întreabă.
Taie preludiul și întreabă, omule.
Ar fi... Ar fi o problemă?
E o problemă pentru tine să întrebi?
- Pot să stau la tine? - Da.
Mersi.
- Vreau să-mi faci o favoare. - Da, sigur.
Vreau să mă lovești cât de tare poți.
Ce?
Vreau să mă lovești cât de tare poți.
Lăsați-mă să vă spun câte ceva despre Tyler Durden.
Tyler era un tip de noapte.
În timp ce noi dormeam, el muncea.
Avea o slujba part-time ca proiecționist.
Un film nu vine pe o singură rolă mare. Vine pe mai multe.
Cineva trebuie să schimbe proiectoarele exact în momentul...
.. în care o rola se termină și alta începe.
Poți vedea puncte mici care apar în colțul din dreapta sus al ecranului când se schimbă.
În meserie, se numesc arsuri de țigare.
Acesta e semnul pentru o schimbare.
Schimbă proiectoarele, filmul continuă să meargă și audiența nu are nici o idee.
De ce ar vrea cineva slujba asta de rahat?
Pentru că îi permite lucruri foarte interesante.
Ca introducerea unui cadru de pornografie în timpul filmelor de familie.
Așa că atunci când pisica neastâmpărată și curajosul câine se întâIneau prima dată
.. atunci apare primul flash al contribuției lui Tyler la film.
Nimeni nu știe că a văzut-o dar au văzut-o.
Un penis mare, frumos.
Nimeni nu I-ar prinde pe Tyler la treabă.
Tyler lucrează și ca ospătar la luxosul hotel Pressman.
El e teroristul de guerilă al industriei alimentației.
Nu te mai uita. Nu-mi vine dacă te uiți.
În afara condimentării homarilor, bășinelor trase pe merengue,...
.. cât despre supa de ciuperci...
Dă-i drumul, zi-le.
Ați prins ideea.
- Vrei să te lovesc? - Hai. Fă-mi favoarea asta.
- De ce? - Nu știu. Nu m-a am bătut niciodată. Tu?
- Nu. Dar ăsta-i un lucru bun. - Nu te poți cunoaște întradevăr dacă nu te-ai bătut!
Nu vreau să mor fără nici o cicatrice.
- Hai. Lovește-mă, înainte să mă enervez. - Oh, Doamne. E o tâmpenie.
Fii nebun! Dă-ți drumul.
- Nu prea știu. - Nici eu.
Cui îi pasa? Nimeni nu se uită. Ce-ți pasa?
E o tâmpenie. Chiar vrei să te lovesc?!
Da.
- Unde? Adică, în fața? - Surprinde-mă.
Ce porcărie.
Motherfucker!
M- a lovit în ureche!
- Oh, Doamne, îmi pare rău. - Ow, Christ!
- De ce în ureche? - Am căcat steagul.
Nu, a fost perfect.
Uh! Agh!
Nu, totul e în regulă.
Chiar doare.
Așa e.
Pocnește-mă iar.
Nu, tu pocnește-mă. Hai!
Ar trebui să mai facem asta câteodată.
- Unde ți-e mașina? - Care mașina?
Nu știu cum a găsit Tyler casa aia...
.. dar zicea că a locuit-o de un an.
Arata de parcă aștepta să fie dărâmată.
Cea mai mare parte a ferestrelor erau astupate.
Nu există încuietoare pentru momentele când poliția sau oricine ar fi vrut să intre.
Scările aproape cădeau.
Nu știam dacă era a lui sau stătea ilegal.
Nici o variantă nu m-ar fi surprins.
Da. Aici stai.
Aici stau eu. Aici e WC-ul. În regulă?
Da, mulțumesc.
Ce grajd.
Nimic nu funcționa.
Aprinderea unei lumini provoca stingerea alteia.
Nu aveam vecini. Doar depozite și o fabrica de hârtie.
Gaura asta miroase a abur. Toată casa mirosea a așchii.
Ce avem aici?
- Hei, salut. - Hei.
Când ploua, trebuia să oprim curentul.
Până la sfârșitul primei luni nu mă uitasem la TV.
Nu-mi păsa nici de frigiderul stricat.
Pot să fiu eu următorul?
Sigur, omule.
Dă jos cravata.
Noaptea, Tyler și cu mine eram singuri pe o rază de o jumătate de mila în orice direcție.
Ploaia trecea prin încheieturile casei.
Tot ce era din lemn se umfla și se rupea.
Peste tot erau cuie ruginite in care îți zgâriai coatele.
Cel care stătea înainte era un singuratic.
Hei. Ce citești?
Fii atent. E un articol scris de un organ la persoana I.
"Sunt medulla oblongata lui Jack. Fără mine,...
.. Jack n-ar putea să reguleze, inima să bată și să respire. "
E o serie întreagă de chestii din astea.
"Sunt sfârcurile lui Jill. "
- "Sunt șira spinării lui Jack. " "Fac cancer. ÎI omor pe Jack. "
După ce ne băteam, tot în viața avea volumul dat la minimum.
- - Ce?
- Te poți ocupa de orice. - Ai terminat rapoartele alea?
dacă ai putea să alegi, cu cine te-ai bate?
M- aș bate cu șeful meu, probabil.
Pe bune?
- Da, de ce? Cu cine te-ai bate tu? - M-aș bate cu taică-miu.
Eu nu-I cunosc pe al meu.
Adică, îI știu, dar...
A plecat când aveam șase ani.
S- a căsătorit cu altă femeie și a avut alți copii.
Făcea asta o dată la șase ani.
- Schimba orașele și întemeia noi familii. - Tâmpitul își făcea filiale.
TatăI meu n-a fost la facultate.
- Așa că a devenit foarte important ca eu să merg. - Sună cunoscut.
Deci, am făcut-o. L-am sunat și i- am zis, "Tată, acum ce? "
- Zice, "la-ți o slujbă. "- La fel și aici.
Acum am 25. Bătrânul mă sună iar.
"Tată, acum ce? "
Zice, "Nu știu. Însoară-te. "
Nu te poți însura.
Sunt un băiat de 30 de ani.
Suntem o generație de bărbați crescuți de femei.
mă întreb dacă o femeie e într-adevăr răspunsul.
În marea majoritate a săptămânii, eram Ozzie și Harriet.
În fiecare sâmbătă observam câte ceva.
Observam din ce în ce mai mult că nu eram singuri.
Când veneam înainte acasă supărat sau trist, făceam curat în apartament.
Îmi lustruiam mobila scandinavă.
Ar fi trebuit să-mi caut alt apartament sau să vorbesc cu compania de asigurări.
Ar fi trebuit să fiu supărat în legătura cu micul meu rahat fumegând.
Dar nu eram.
Scopul conectării la rețea a unui birou este eficientizarea.
Lunea dimineața, mă gândeam deja la săptămâna următoare.
Pot avea imaginea aceea în albastru închis?
Absolut.
Eficiența e prioritatea nr. 1, băieți.
Pentru că risipa e un hoț.
I- am arătat asta omului meu aici. Ți-a plăcut, nu?
Poți înghiți cam o jumătate de litru de sânge până să ți se facă rău.
Era clar în fața fiecăruia.
Tyler și cu mine o luminam.
Era pe vârful limbii fiecăruia.
Tyler și cu mine i-am dat un nume.
Hai, plecați acasă!
Oprește tonomatul. Încuie în spate.
În fiecare săptămâna, Tyler comunica regulile pe care el și cu mine le hotăram.
Atenție la mine!
Bine-ați-venit la Fight Club.
Prima regulă a Fight Club e...
.. nu vorbiți despre Fight Club.
A două regulă a Fight Club e...
.. nu vorbiți despre Fight Club!
A treia regulă a Fight Club.
Cineva strigă stop, leșina, amorțește,...
.. lupta s-a terminat. A patra regulă.
Doar doi în fiecare luptă.
A cincea regulă.
- O singura luptă odată, băieți.
A șasea regulă. Fără tricouri. Fără pantofi.
A șaptea regulă. Luptele vor ține atât de mult cât va trebui.
Și a opta și ultima regulă.
Dacă asta e prima seară la Fight Club...
.. sunteți obligați să luptați.
Puștiul asta de la servici, Ricky,...
.. nu putea să-și amintească dacă avea pantaloni negri sau albaștri.
Însă Ricky a fost un zeu pentru zece minute...
.. când a caftit directorul unui fast food vecin.
Câteodată, tot ce puteai auzi erau sunetele grele, plate, de lovituri pe deasupra zbieretelor.
Sau tusea umedă când cineva se oprea și gemea...
Stop!
Nu erai nicăieri mai în viața așa cum erai acolo.
Însă Fight Club exista doar în orele intre care Fight Club începea și se termina.
Dacă aș vrea să spun cuiva că s-a luptat bine,...
.. N-aș mai vorbi cu același om.
Persoana care erai în Fight Club nu avea nici o legătură cu persoana care erai în afara lui.
Unul a venit la Fight Club pentru prima oară. Tot fundul îi era vânăt.
După câteva săptămâni, era făcut din lemn.
Dacă te-ai putea bate cu vreo celebritate, cu cine te-ai bate?
- Viu sau mort? - Nu contează. Cine-ar fi tare?
Hemmingway. Tu?
Shatner. M-aș bate cu William Shatner.
Amândoi am început să vedem lucrurile diferit.
Oriunde mergeam, măsuram.
Îmi părea rău pentru tipii din sălile de forță,...
.. încercând să arate așa cum Calvin Klein sau Tommy Hilfiger spun că ar trebui.
Așa arata un bărbat?
Oh, dezvoltarea de sine e masturbare.
Însă, distrugerea de sine...
Scuză-mă.
Fight Club nu avea legătură cu a câștiga sau a pierde.
Nu avea legătură cu cuvintele.
Strigătele isterice stăteau pe limbă...
.. ca într-o biserică penticostală.
- Gata? - Stop!
Când se termina lupta, nimic nu se rezolvase.
Dar nu conta.
Cool.
După, toți ne simțeam salvați.
Hei, omule. Pe săptămâna viitoare?
Ce-ar fi pe luna viitoare?!
Toată lumea aici, la mijloc.
Ăla nou, și tu.
Câteodată, Tyler vorbea pentru mine.
A căzut pe scări.
Am căzut pe niște scări.
Fight Club devenise motivul să ne tundem scurt și să ne tăiem unghiile.
OK. Orice personaj istoric.
M- aș bate cu Gandhi.
Bun răspuns.
- Tu? - Lincoln.
Lincoln? Hmm.
Tip înalt. Tipii slăbănogi se bat pana devin burgeri.
Hei, până și Mona Lisa se mai uzează.
Unde ai fost în ultimele opt săptămâni?
Marla?
- Cum m-ai găsit? - Ai lăsat un număr pentru urgențe.
Nu prea te-am văzut la întruniri.
Le-am împărțit. Asta era ideea. Îți aduci aminte?
Da, dar tu nu te-ai dus la ale tale.
- De unde știi? - Am trișat.
Am găsit altceva.
- Serios? - E doar pentru bărbați.
Ca și chestia cu testiculele?
Uite, e un moment cam prost.
M- am dus la Debtors Anonymous.
- Dacă vrei să vezi unii terminați pe bune... - Tocmai plecam.
Și eu. Am stomacul plin de Xanax.
Am luat ce mai era printr-o sticlă.
S- ar putea să fi fost prea mult.
Imaginează-ți-o pe Marla Singer aruncându-se prin apartament.
Nu e o sinucidere adevărată. E mai mult un strigăt de ajutor.
Rămâi acasă atunci?
Vrei să aștepți și să mă asculți descriind moartea?
Vrei să asculți și să afli dacă spiritul meu știe să folosească telefonul?
Ai mai auzit un strigat de moarte până acum?
Ușa lui Tyler era închisă. Stăteam acolo de două luni și ușa nu fusese niciodată închisă.
N- o să crezi ce-am visat azi-noapte.
De-abia cred și eu ce s-a întâmplat azi-noapte.
Ce faci aici?
Ce?
Asta e casa mea. Ce faci aici?
Du-te dracu!
Oh, ai niște prieteni bătuți în cap rău!
Am venit azi-noapte. Telefonul nu era în furcă.
Ghici cine era la capătul celălalt?
Știam povestea înainte să mi-o spună.
Ai mai auzit un strigăt de moarte până acum?
Crezi că va fi așa cum pare a fi?
Sau o să fie ca o tuse?
Pregătiți-vă sufletul de evacuare.
Zece,...
.. noua,... opt,...
Cum a putut Tyler, dintre toți oamenii,...
.. să creadă că era un lucru rău că Marla Singer era pe cale să moară?
.. cinci,...
.. patru...
Stai puțin.
Ai ajuns repede.
Te-am sunat?
Huh?
Salteaua e învelită în plastic alunecos.
Stai liniștit. Nu-ți face nimic.
Cineva a chemat poliția.
- Hei, unde e 513? - La capătul holului.
Fata care stă acolo era fermecătoare.
Și-a pierdut încrederea de sine.
- D-șoară Singer, lăsați-ne să vă ajutam! - E un monstru!
- Aveți toate motivele să trăiți. - E un deșeu uman!
- D-șoară Singer! - Noroc în salvarea ei!
Dacă adorm,...
.. m-am dus.
Acum trebuie să mă ții trează...
.. toată noaptea.
Evident că s-a descurcat.
- Știi ce vreau să zic, i-ai pus-o? - Nu.
- Niciodată? - Nu.
Nu-ți place, cumva?
Nu! Doamne, chiar deloc.
Sunt tubul biliar urlând al lui Jack.
Ești sigur? Poți să-mi spui.
Crede-mă, sunt sigur.
- Pune-mi un pistol la cap și împrăștie-mi creierii. - Asta-i bine.
E un predator care arată ca un cățeluș. Stai deoparte.
Porcăriile care îi ies femeii ăsteia pe gură, n-am auzit niciodată!
Doamne.
N- am mai pus-o așa din liceu.
- Euch! - Cum putea să nu-i placa lui Tyler?
Noaptea următoare, făcea lecții de sexologie cu Cenușăreasa.
Marla nu are nevoie de un amant, ci de un psiholog.
Sau o baie. Asta nu e dragoste, e sport.
Îmi invadase grupurile acum casa.
Hei, hei. Stai jos.
Ascultă. Nu poți vorbi cu ea despre mine.
De ce aș...
Spui orice despre mine sau despre ce se întâmpla în casa asta, ei sau altcuiva,... am terminat.
- Acum promite-mi. Promiți? - OK.
- Da, promit. - Promiți?
- Tocmai ți-am zis, promit! Ce... - Ai promis de trei ori.
Dacă mi-aș fi risipit câteva minute ducându-mă s-o văd pe Marla Singer murind,...
.. nimic nu s-ar mai fi întâmplat.
M- aș fi putut muta în altă cameră.
La al treilea etaj unde poate nu i-aș fi putut auzi.
Dar nu m-am mutat.
- Ce faci? - Mergeam să mă culc.
Vrei să termini tu?
- Nu. Nu, mulțumesc. - Am găsit o țigare.
- Cu cine vorbeai? - Taci.
Am devenit micul și calmul centru al lumii.
Eram maestrul Zen.
Scriam poezii haiku.
Le trimiteam prin e-mail oricui.
E sângele tău?
În parte, da.
Nu poți fuma aici.
la-ți liber restul zilei.
Vino luni cu niște haine curate.
Adună-te.
Stăteam în fața fiecăruia.
"Da, sunt vânătăi de la bătut. "
"Da, nu mă deranjează. "
"Sunt luminat. "
Renunți la viața de apartament, renunți la tot ce ai și nu înseamnă nimic,...
.. te muți într-o casă furată într-o zonă poluată,...
- .. și ajungi aici.
- Alo. - Aici detectivul Stern din cadrul unității Incendii.
Avem informații noi privind incidentul din fostul dumneavoastră apartament.
Da.
Nu știu dacă știți, dar cineva a pulverizat freon prin încuietoarea ușii d-voastră.
Au folosit o secure ca să spargă cilindrul.
Nu, nu știam.
Sunt transpirația rece a lui Jack.
Vi se pare ciudat?
Da, foarte ciudat. Foarte ciudat.
- Dinamită... - Dinamită?
.. a lăsat un rest de ammonium per chloride.
- Știți ce înseamnă? - Nu, ce înseamnă?
Înseamnă că era artizanală.
Îmi pare rău. mă șochează și pe mine, domnule.
Oricine ți-a pus dinamita ar fi putut să te ucidă cu mult înaintea exploziei.
- Gazul a fost doar detonatorul. - Cine ar face așa ceva?
- Eu pun întrebările. - Spune-i.
Spune-i că cel care ți-a distrus apartamentul de fapt ți-a luminat calea.
Scuzați-mă. Sunteți acolo?
Ascult. Nu știu ce să cred.
V- ați făcut de curând dușmani care ar fi putut să aibă acces la dinamită?
- Dușmani? - Respinge civilizația,...
.. în special proprietățile materiale.
- Fiule, e serios. - Da, știu ca e serios.
- Pe bune. - Da, e foarte serios.
Nimeni nu ia chestia asta mai în serios decât mine.
Apartamentul ăla era viața mea. OK?
lubeam fiecare bucată de mobilă de acolo.
Nu a fost doar o grămada de lucruri care s-au distrus.
- Eu am fost! - Aș vrea să mulțumesc Academiei de Film.
- Nu e ăsta momentul? - Spune-i i că tu ai făcut-o o!
Spune-i că tu I-ai explodat! Asta vrea să audă.
- Mai sunteți acolo? - Stați puțin. Vreți să spuneți că sunt un suspect?
Nu. S-ar putea să mai trebuiască să vorbesc cu d-voastră anunțați-mă dacă plecați din oraș.
- OK? - OK.
În afară de călărit, Tyler și Marla nu erau niciodată în aceeași cameră.
Părinții mei făceau aceeași chestie de o grămadă de timp.
Prezervativul e accesoriul generației noastre.
Pui unul când întâInești pe cineva.
Dansezi... toată noaptea.
Apoi îI arunci.
Prezervativul, adică. Nu persoana.
Ce?
Am cumpărat rochia asta cu $1.
Face toți banii.
A fost a unei domnișoare de onoare.
Cineva a iubit-o intens...
.. pentru o zi.
Apoi a aruncat-o.
Ca pe un brad de Crăciun.
Atât de special.
Apoi...
E pe marginea drumului.
Mai are încă sclipici.
Ca o victimă într-un viol.
Lenjeria întoarsă pe dos.
- Legată cu cablu electric. - Păi, ți se potrivește atunci.
O poți împrumuta dacă vrei.
Scapă de ea.
- Ce? Scapă tu de ea! - Nu te deranja.
Parcă am iar șase ani, transmițând mesaje intre părinți.
- Cred că e timpul să pleci. - Fii fără grija, plec.
- Nu că nu ne-ar place vizitele tale. - Ești atât de nebun. Nu cred că mai rezist.
Mulțumesc. Pa.
Voi, copii!
De ce îți mai pierzi vremea cu ea?
Atât spun despre Marla.
Măcar ea încearcă să ajungă la fund.
Și eu nu?
Penele înfipte în fund nu te fac găina.
Ce facem diseară?
Diseară... facem săpun.
Pe bune?
Ca să facem săpun, trebuie să facem rost de grăsime.
Sărurile trebuie să fie echilibrate...
.. așa că cea mai bună grăsime pentru săpun vine de la oameni.
- Stai, ce clădire e asta? - O clinică de liposucțiuni.
Cea mai bogată, cea mai fină grăsime din lume. Grăsimea naturală!
Nu! nu trage!
- Oh, Doamne! - Dă-mi alta.
În timp ce grăsimea se depune, resturile plutesc la suprafață.
Ca la Cercetași.
- E greu să mi te imaginez ca un cercetaș. - Amestecă.
Odată ce coaja se întărește, o dai jos cu un strat de glicerină.
Adaugi acid nitric, și ai nitroglicerină.
Apoi adaugi nitrat de sodiu și rumeguș, și obții dinamită.
Cu destul săpun, poți arunca în aer cam orice.
Tyler era plin de informații folositoare.
Odată, oamenii își găseau hainele mai curate când le spălau într-un anumit loc la râu.
- De ce? - Nu știu.
Oameni mureau pe dealurile de lângă râul ăsta.
Prin ardere. Apa în combinație cu cenușa lor rezulta leșie.
Uite leșia. Cea mai importantă.
Odată ce se amestecă cu grăsimea topită a trupurilor, elimină săpunul în apă.
Îmi dai mâna, te rog?
- - Ce e?
- Asta e o arsură chimică.
Te doare mai tare decât orice arsură și vei avea o cicatrice.
Dacă meditația mergea la cancer, ar fi trebuit să meargă și acum.
- Nu încerca să elimini durerea. - Oh, Doamne!
Primul săpun era făcut din rămășițele eroilor, ca și prima maimuță lansată în spațiu.
Fără durere sau sacrificiu, nu am avea nimic.
Încercam să nu mă gândesc la cuvintele "arsură" și "carne".
Termină! Aici îți e durerea, aici e mâna ta care arde!
Mă duc la peștera mea să-mi găsesc animalul-putere.
Nu! Nu încerca să rezolvi cum făceau morții aia! Hai odată!
- Am înțeles! - Nu! Simți prima lumină.
E momentul cel mai important al vieții tale și ești altundeva!
Nu e adevărat!
Taci! Tatii noștri erau modele ale lui D-zeu.
Dacă ei au fugit, ce-ți spune asta despre D-zeu?
Ascultă-mă. Trebuie să iei în considerare posibilitatea ca D-zeu să nu te placă.
Nu Te-a vrut niciodată. După toate așteptările, Te urăște.
Nu e cea mai rea chestie care ți s-ar putea întâmpla. Nu avem nevoie de El!
- De acord! - La dracu cu iadul, la dracu cu iertarea.
Suntem copiii nedoriți ai lui D- zeu? Așa să fie!
- Îmi trebuie apă! - Poți folosi apă ca s-o înrăutățești, sau...
- Sau poți folosi oțet și să neutralizezi arsura. - Dă-mi drumul!
Întâi, trebuie să cedezi.
Întâi, trebuie să ști, nu să-ți fie frica,...
.. că într-o zi, vei muri.
Nu știi cum doare!
Doar după ce pierzi totul ești liber să faci ce vrei.
OK.
Felicitări.
Ești cu un pas mai aproape de fund.
Tyler vindea săpunul magazinelor cu $20 un pachet.
D- zeu știe cât cereau ei.
- E cel mai bun săpun. - Mulțumesc, Susan.
Era extraordinar.
Le vindeam bogătașelor propriile funduri înapoi.
Purta cravata galbenă.
Eu nu mai purtam cravată la servici.
"Prima regulă a Fight Club este nu vorbiți despre Fight Club. "
Dormeam iar pe jumătate. O uitasem în xerox.
"A două regulă... " E a ta?
Pune-te în locul meu. la tu o decizie.
Tu ai găsit-o. Ce-ai face?
Ei bine, trebuie să-ți spun,...
.. aș fi foarte atent cu cine aș vorbi despre asta.
Pentru că persoana care a scris-o e periculoasă.
Și nebunul ăsta, în pragul crizei, ar putea izbucni...
.. și începe să curețe fiecare birou...
.. cu o arma semiautomată Armalite AR10 cu carbon,...
.. trăgând serie după serie în colegi și colaboratori.
Ar putea fi cineva pe care îI știi de ani de zile.
Cineva foarte, foarte apropiat.
Cuvintele lui Tyler ieșindu-mi pe gură.
Și eram un tip atât de simpatic.
Sau poate n-ar trebui să-mi aduci fiecare gunoi pe care-I culegi.
- Compliance and Liability. - Îmi putrezește sânul.
Mă scuzi? Trebuie să vorbesc.
- Cum adică? - Vreau să mă verifici pentru o umflătură.
- Du-te la spital. - N-am bani de aruncat pe doctor.
Nu prea știu, Marla.
Te rog.
Nu-I sunase pe Tyler. Sunt neutru în agenda ei.
Frumos. Mâncarea d-nei Haniver și d-nei Raines.
Unde sunt, mai exact?
Tragic, sunt moarte. Eu trăiesc și sunt săracă. Vrei?
- Nu, nu. - Ți-am păstrat una.
Mersi că te-ai gândit.
Ce-ai la mână?
Oh, nimic.
- Aici? - Mm.
- Simți ceva? - No.
Pai, fii sigur.
OK, sunt sigur.
Nu simți nimic?
Nu, nimic.
Oa, ce ușurare. Mulțumesc.
- Nici o problemă. - Mi-ar place să-ți întorc favoarea.
Nu prea am avut cancer la sân în familie.
- Te-aș controla la prostată. - Cred că n-am nimic.
Mulțumesc, oricum.
- Am terminat? - Da.
Ne mai vedem.
Cornelius!
Eu sunt! Bob!
Hei, Bob.
- Credeam că ai murit. - Nu, nu. Încă pe-aici.
- Ce mai faci, Bob? - Mai bine ca niciodată.
- Pe bune? Încă bărbat? - Nu, nu.
- Am altceva mult mai bun acum. - Ce?
Ei bine...
Prima regulă e, n-am voie să vorbesc despre el.
Și a doua e...
.. Nu trebuie să vorbesc despre el.
- A treia e... - Bob, Bob. Sunt membru.
Uită-te la figura mea, Bob.
Nemaipomenit.
- Nu te-am văzut pe-acolo. - Merg marțea și joia.
- Eu merg sâmbăta. - Felicitări.
Da, hei, pentru amândoi, nu?
Ai auzit despre tipul care I-a inventat?
- Pai, de fapt... - Am auzit tot felul de chestii.
Cică s-a născut într-un spital de nebuni...
.. și doarme doar o oră pe noapte.
E uriaș.
Tu-I știi pe Tyler Durden?
Nu te-am rănit, nu?
De fapt, m-ai cam.
Mulțumesc.
Mulțumesc, mulțumesc, mulțumesc.
Fight Club.
Era cadoul meu și al lui Tyler.
Cadoul nostru pentru lume.
Mă uit în jurul meu, și văd o mulțime de fețe noi.
Tăceți din gură!
Asta înseamnă că mulți au încăIcat primele două reguli ale Fight Club.
Văd în Fight Club pe cei mai puternici și pe cei mai deștepți oameni care au trăit.
Văd tot potențialul.
Și îI văd risipindu-se.
La dracu, o generație întreagă la pompa de benzină.
Servind la mese.
Sclavi cu gulere albe.
Publicitatea ne face să alergăm după mașini și haine.
Având meserii pe care le urâm ca să cumpăram porcării de care nu avem nevoie.
Suntem clasa de mijloc a istoriei.
Fără idealuri sau origini.
Nu avem Marele Război.
Nici Marea Criza.
Marele nostru război e războiul spiritual.
Marea Criza sunt viețile noastre.
Am fost învățați de televizor să credem...
.. că într-o zi vom fi milionari sau actori sau vedete de muzică.
Dar nu vom fi.
Încet, înțelegem lucrul acesta.
Și suntem foarte, foarte furioși.
Da!
- Prima regulă a Fight Club este: Nu vorbiți despre...
Cine ești?
- Cine sunt? - Da.
E o placă pe ușă pe care scrie Lou's Tavern.
Eu sunt Lou. Cine dracu ești tu?
Tyler Durden.
Cine v-a zis vouă tâmpiților că puteți folosi locul ăsta?
Am făcut o înțelegere cu Irvine.
Irvine e acasă cu gâtul rupt.
Nu e el proprietarul. Eu sunt.
- Câți bani ia pentru asta? - Fără bani.
- Gratis. - Meseriaș, nu?
De fapt, da.
Fii atent, idiotule!
- Toată lumea, afară, acum. - Hei!
Ar trebui să te înscrii și tu.
Ai auzit ce-am zis?
Tu și cu prietenul tău.
Uh!
Acum mă auzi?
Nu prea, Lou.
Tot nu te-aud.
Aagh! OK, OK, acum te aud.
Te-aud, Te-aud. La dracu, te-am pierdut iar.
Înapoi! Toți!
Toți, înapoi!
Ah, Lou!
Hai, omule! Ne place locul ăsta.
- Asta e, Lou. Descarcă-te. - Taci dracu din gură.
Oh, da!
Amuzant?
Idiotul e și nebun, îți zic.
Nu pot să cred.
- Nu știi pe unde am fost, Lou. - Oh, my God!
Nu știi unde am fost!
Te rog lasă-ne, Lou! Te rog, Lou!
Bine, folosiți-I! Christ!
Dă-ți cuvântul, Lou! Dă-ți cuvântul!
Pe ochii maică-mii.
Mersi, Lou.
Și ție, uriașule.
Ne vedem săptămâna viitoare.
Săptămâna asta, fiecare are câte o temă acasă.
Veți ieși afară. Veți începe o bătaie cu un străin oarecare.
Veți începe o bătaie...
.. și o veți pierde.
Excelentă alegere, domnule.
Hei! Fii atent, măgarule! Hai!
Acuma, nu e atât de ușor pe cât pare.
Fir-ar al dracu de cretin!
Majoritatea, oamenii normali, ar fi făcut aproape orice ca să evite o bătaie.
Scuză-mă!
M- ai stropit cu furtunul. Nu era necesar...
Jay! Sună la 911!
Pune furtunul jos.
Oprește-te! Oprește-te!
Scuze.
Trebuie să vorbim.
OK.
De unde să începem?
Absențele tale continue?
Hainele neîngrijite pe care le porți?
Ești aproape de concediere.
Sunt totala lipsă de surprindere a lui Jack.
- Ce? - Să ne imaginăm.
Tu ești Departamentul de Transporturi, OK?
Cineva te informează că această companie...
.. instalează centuri de siguranță care nu trec testele...
.. frâne care cedează după 1, 000 de mile,...
.. și injectoare care explodează și ard oamenii de vii.
Ce faci atunci?
Mă ameninți?
- Nu... - Cară-te de-aici. Ești concediat!
Am o soluție mai bună. Mă ții pe lista de plată ca și consultant din afară.
În schimbul salariului,...
.. treaba mea va fi să nu spun niciodată lucrurile pe care le știu.
Nici măcar nu trebuie să vin la birou. Pot să fac asta de acasă.
Cine... Cine crezi că ești, rahat mic și nebun?
- Paza! - Sunt răzbunarea înăbușită a lui Jack.
Ce dracu faci?
Uh, m-a durut.
De ce faci asta?
Oh, Doamne! Nu! Te rog, oprește-te!
Ce faci?
Oh, God, no! Te rog! Nu!
Nu știu de ce, m-am gândit la prima mea lupta cu Tyler.
Nu!
Sub, lângă și înăuntrul tuturor valorilor acestui om,...
.. creștea ceva oribil.
Uite.
Dă-mi banii, cum ți-am cerut, și nu trebuie să mă mai vezi vreodată.
Și chiar atunci, în timpul celui mai special moment...
Mulțumesc, Doamne! Te rog nu mă mai lovi.
Telefon, computer,...
.. fax, 5.2 plăți săptămânale și 48 de tichete de avion lunar.
Aveam acum sponsorizare oficială.
În felul ăsta, Tyler și cu mine puteam avea Fight Club în fiecare noapte a săptămânii.
Acum, centrul Fight Club erau cei doi oameni care se luptau.
Conducătorul mergea prin mulțime, în întuneric.
Tyler era implicat într-un proces cu hotelul Pressman...
.. în legătură cu urina din supă.
Sunt viața irosită a lui Jack.
Mulțumesc, domnule.
Tyler compunea noi teme pentru acasă.
Le înmâna în plicuri sigilate.
- Există un Fight Club și în Delaware City. - Da, am auzit.
Mai e unul și în Penns Grove.
Bob a găsit unul și în New Castle.
- Tu I-ai început pe ăsta? - Nu, credeam că tu.
- Nu.
- Stai puțin. - Ce faci?
- Întoarce-te. - Ce faci?
- Temă acasă. - Cum adică?
Sacrificiu uman.
- Ăla e un pistol? Spune-mi te rog că nu e. - E pistol.
- Ce faci? - Vino în spate.
- Nu fă prostii! - Ne-ntâInim în spate.
Pe o perioadă de timp îndeajuns de lungă,...
.. rata supraviețuirii scade pentru oricine la zero.
Ce faci?
Mâinile la spate. Dă-mi portofelul.
Raymond K Hessel. 1320 SE Banning, Apartment A.
- Apartament mic și urât, la subsol? - De unde știi?
Le dau litere în loc de numere.
Raymond! Vei muri.
Nu!
Mama și tata? Vor trebui să sune la stomatolog.
Să-ți ridice fișele dentare. Știi de ce?
- N-o să-ți mai rămână nimic din față.
Un carnet de student expirat. Ce studiai, Raymond?
- C... C... Chestii. - Chestii?
Examenele erau grele?
- Te-am întrebat ce studiai! - Biologie, în majoritate.
- De ce? - Nu știu.
Ce vroiai să fii, Raymond K Hessel?!
Întrebarea, Raymond, e ce vroiai să fii?
Răspunde-i, Raymond, Jesus!
- Veterinar. Veterinar. - Animale.
- Da. Animale și chestii. - Chestii. Am înțeles asta.
- Deci îți trebuie mai multă carte. - Prea multă.
- Preferi să fi mort? - Nu, te rog...
Ai prefera să mori aici, în genunchi, în spatele magazinului?
Te rog, nu.
Îți păstrez carnetul.
O să te verific. Știu unde stai.
Dacă nu încerci să fii un veterinar în 6 săptămâni,...
.. vei muri.
Acum du-te acasă.
Aleargă, Forrest, aleargă!
Mă simt prost.
Imaginează-ți cum se simte el.
Nu e așa de amuzant!
Care dracu era scopul?!
Mâine va fi cea mai frumoasă zi din viața lui Raymond K Hessel.
Micul dejun va fi mai bun decât orice am mâncat noi vreodată.
Trebuia să-I crezi.
- Hai. - Avea un plan.
Și începuse să capete sens într-un fel specific Tyler.
Fără frică. Fără întreruperi.
Capacitatea de a lăsa tot ce nu contează...
.. să alunece.
Nu ești slujba ta.
Nu ești contul din bancă.
Nu ești mașina pe care o conduci.
Nu ești conținutul portofelului.
Nu ești uniforma ta.
Ești mizeria cea mai fină a lumii ăsteia.
O să plec imediat.
Nu trebuie.
Mă rog.
Nu, Vreau să zic... E OK.
Te mai duci la întruniri?
Da.
Chloe a murit.
Wow, Chloe.
Cum s-a întâmplat?
Îți pasă?
Nu știu. Nu prea m-am mai gândit.
Da, mă rog...
O mutare bună din partea ei.
Ascultă...
Cu ce te alegi din toate astea?
Ce?
Adică, tot. De ce tot...
Te fac fericită?
Da, câteodată.
Nu știu. Nu înțeleg.
De ce o persoană mai slabă trebuie să se sprijine pe una mai puternică?
Ce e... Cum adică?
Cu ce te alegi tu?
Nu... Nu e deloc același lucru.
Cu noi e total diferit.
- Noi?
Cum adică, noi?
- Scuze. Auzi? - Aud ce?
- Zgomotul. Stai puțin. - Nu, așteaptă!
Nu schimba subiectul! Vreau să vorbim despre asta.
- Nu vorbiți despre mine, sper? - Nu.
- Ce? - Jucatul de-a doctorul. Ce-a fost aia?
- Despre ce vorbiți? - Nimic. Nimic.
- Nu prea cred. - Ce vrei să spui?
- Uită-te la mine. - Nu. Ce?
- Ce e asta?! - Nimic. Nu-ți fă probleme.
Cine ți-a făcut-o?
- Cineva. - Tip sau tipă?
- Ce-ți pasă? - Ce-ți pasă dacă întreb?
- Lasă-mă în pace. - Ți-e frică să spui.
- Nu. Lasă-mă. - Nu! Spune-mi.
Lasă-mă în pace!
- Discuția asta... - Discuția asta...
- .. s-a terminat. - .. s-a terminat.
Nu se poate câștiga cu tine, nu?
Se cam învechește treaba asta!
Ce-s chestiile astea?
Ce crezi?
De ce avem nevoie de paturi suprapuse?
Hei!
Prea tânăr.
Îmi pare rău.
Ce se întâmpla?
Dacă doritorul e prea tânăr, zi-i că-i prea tânăr.
- Bătrân, prea bătrân. Gras, prea gras. - Doritorul?
Dacă doritorul așteaptă 3 zile fără mâncare sau adăpost,...
.. poate să intre și să-și înceapă antrenamentul.
Antrenament pentru ce?
Crezi că e un joc?
Ești prea tânăr să te antrenezi aici și gata.
Nu ne mai pierde timpul. Cară-te dracu de-aici.
Vești proaste, amice.
N- o să se întâmple.
Scuze dacă ai înțeles altfel.
Nu e sfârșitul lumii.
Doar... pleacă.
Pleacă.
Încalci proprietatea și va trebui să chem poliția.
Nu te uita la mine!
N- o să intri niciodată în casa asta!
Niciodată. Și-acum cară-te de pe pridvorul meu! Cară-te!
Mai devreme sau mai târziu, toți eram ceea ce Tyler vroia să fim.
Mă duc înăuntru și iau o lopată.
- 2 tricouri negre? - Da, domnule.
- 2 perechi de pantaloni negri? - Da, domnule.
- O pereche de ghete negre? Ciorapi negri? - Da, domnule.
- O jachetă neagră. - Da, domnule.
- $300 bani de înmormântare? - Da, domnule.
Bine.
Ești prea bătrân, grasule.
Și ai țâțe prea mari. Cară-te de-aici.
Bob! Bob!
Ca o maimuță gata să fie lansată în spațiu.
Maimuța spațială.
Gata să se sacrifice pentru binele suprem.
Ești prea bătrân, grasule!
Și tu... Ești prea...
.. blond!
Cărați-vă, amândoi!
Și așa mergea.
Ascultați, viermilor.
Nu sunteți speciali.
Nu sunteți fulgi de zăpadă frumoși și unici.
Sunteți aceeași materie organică decăzută ca orice altceva.
Tyler își făcuse o armată.
Suntem mizeria cea mai fină a lumii ăsteia.
Toți facem parte din aceeași grămadă de bălegar.
De ce își făcea Tyler Durden o armată?
Cu ce scop?
Pentru ce bine suprem?
Aveam încredere în Tyler.
Când zicea, "Nu ești slujba ta",...
.. mă gândeam, "Clar! "
Hei, ce se întâmpla?
- Ce se întâmpla? - Sărbătorim.
- Ce? - Du-te.
- Hei. - Lasă-mă să te ajut.
The same great taste, Pepsi.
Poliția e aici. Reprezentantul poliției ne va spune ce s-a întâmplat.
Puteți să ne spuneți ce credeți că s-a întâmplat aici?
Credem că este încă unul din numeroasele cazuri de vandalism din oraș...
.. având o legătură cu niște cluburi de box din underground.
Vom coordona o investigație riguroasă.
Acesta a fost reprezentantul poliției, Jacobs care tocmai a ajuns...
- .. explozia a 2 apartamente de la etajul 4... - E tare.
Legătura înapoi în studio.
- Da! - Da!
Ce naiba ați făcut?
Specialiștii în incendii cercetează...
Domnule, prima regulă a Project Mayhem e fără întrebări, domnule.
Victoria în războiul contra crimei...
.. nu va veni peste noapte.
Ne va trebui dedicație, perseverență și, mai presus de toate, cooperare.
Străzile sunt mai sigure acum. Există speranțe în oraș. Oricum...
Trebuie să mă piș.
Aceștia sunt primii pași ai unui drum lung.
De aceea am creat Project Hope.
Bob.
Project Hope va fi un efort comun...
.. al poliției și conducătorilor comunității.
Va fi o armă puternică în războiul contra fărădelegilor.
- Înfășoar-o deasupra "bijuteriilor". - I-au cam înghețat.
Salut. Vei renunța la investigația ta hotărâtă.
Vei declara public că nu există nici un grup sau...
.. băieții ăștia o să-ți ia mingiuțele.
O să trimită una la New York Times și una la LA Times.
Fii atent.
Oamenii pe care-i cauți sunt oamenii de care depinzi.
Îți gătim mâncarea. Îți ducem gunoiul. Îți conectăm telefoanele.
Îți conducem ambulanțele. Te păzim în timp ce dormi.
Nu te pune cu noi.
Test!
Bob, pe acolo.
Hai.
Sunt sentimentul de respingere exagerat al lui Jack.
Hei!
Da!
mă simțeam ca și cum aș împușca orice urs panda...
.. care nu se regula ca să-și salveze specia.
Vroiam să deschid găurile de avarie ale barajelor de petrol...
.. și să înmoi toate plajele din Franța pe care nu le-aș fi văzut niciodată.
Vroiam să respir fum.
Ce-ai făcut, nebunule?
Am vrut să distrug ceva frumos.
Duceți-I la spital.
Bine.
Nu va faceți probleme, domnule Durden. Parcarea aeroportului. Pe termen lung.
După dumneavoastră, d-le Durden.
După dumneavoastră.
- Te supăra ceva, draga? - Nu.
Ba da, de ce nu mi s-a spus despre Project Mayhem?
Prima regula a Project Mayhem este fără întrebări.
De ce nu m-ai inclus și pe mine la început?
Fight Club a fost începutul. Acum e în subsol și se cheamă Project Mayhem.
Am început Fight Club împreună. Îți aduci aminte? E al meu pe cât e și al tău.
- De fapt e despre noi doi? - Da. Nu făceam asta împreuna?
Lucrul ăsta nu ne aparține. Nu suntem speciali.
La dracu cu asta. Trebuia să-mi spui.
- Hei, Tyler!
- La naiba, Tyler! - Ce vrei?!
O declarație? Ar fi trebuit să-ți dau un e-mail?
- Oh... - Tu decizi gradul tău de participare!
Da! Vreau să aflu niște lucruri mai întâi!
- Prima regulă a Project Mayhem... - Gura!
- Vreau să știu ce gândești. - La dracu cu ce știi!
Uita tot ce crezi că știi despre viața, prietenie,...
.. și, în special, despre mine și tine.
Cum adică?
Ce faci?
Ce-ați vrea să faceți înainte să muriți?
- Un autoportret. - O casa.
- Și tu? - Nu știu. Nimic.
- Treci pe banda ta. - Trebuie să știi!
Dacă ai muri acum, cum ți s-ar părea viața ta?
Nu știu! Nimic bun. Asta vrei să auzi?
- Hai! - Nu-i de-ajuns.
Nu te mai prosti! Tyler!
- - Jesus Christ!
La naiba! La naiba!
...Fight Club... Marla!
M- am săturat de toate porcăriile tale!
OK, man.
- Nu te mai prosti. Condu! - Uită-te la tine!
- Condu! - Uită-te la tine. Ești patetic!
- De ce? De ce? Cum adică? - De ce crezi că ți-am explodat apartamentul?
Ce?
Ajunsul la fund nu e o plimbare în parc. Nu e un seminar tâmpit.
Nu mai încerca să controlezi atât și doar lasă să fie!
Lasă să fie!
Bine. Bine.
Bine.
Nu avusesem niciodată un accident de mașină.
Probabil că așa se simțeau toți oamenii ăia...
.. înainte să-i completez ca statistici în rapoartele mele.
La naiba!
Tocmai ai avut o experiență la limita vieții!
În lumea pe care o văd,...
.. vânezi elani în pădurile Marelui Canion...
.. și din jurul centrului Rockefeller.
Porți haine din piele care te vor ține tot restul vieții.
Te cațeri pe vinele de iedera care înfășoară Sears Tower.
lar când te vei uitai în jos, vei vedea figurine mici care pisează porumb,...
.. care pun la uscat vânatul prins într-una din benzile...
.. unei autostrăzi abandonate.
Să te faci bine, campionule.
Și apoi...
Tyler?
.. Tyler plecase.
Adormisem?
Am dormit?
Nu ești un frumos, unic fulg de zăpada...
Casa devenise o ființă.
Umedă pe dinăuntru de atâți oameni transpirând și respirând.
Atâți oameni se mișcau, încât casa mișca.
Planeta Tyler.
Vroiam să îmbrățișez zidurile.
Prins înăuntrul acestui mecanism de maimuțe spațiale.
Nu fuma aici! Știi bine cât alcool e aici!
Gătind, muncind și dormind în echipe.
Stai puțin.
E sub control, d-le.
Unde e Tyler?
D- le, prima regulă a Project Mayhem este că nu...
Bine... OK.
Sunt singur.
TatăI meu m-a părăsit. Tyler m-a părăsit.
Sunt inima frânta a lui Jack.
Ce urmează în Project Mayhem doar Tyler știe.
A două regulă este fără întrebări.
Cară-te de-aici! Cară-te!
Cine sunt toți ăștia?
The Paper Street Soap Company.
Pot să intru?
Nu e aici.
Ce?
Tyler nu e aici.
Tyler a plecat.
Tyler e plecat.
Ajutor!
Doi răniți prin împușcare! Faceți niște loc!
Ce s-a întâmplat? Ce s-a întâmplat?
Eram în misiune. Trebuia să împușcăm 2 iepuri dintr-un foc.
să distrugem un monument de artă urbană...
Operațiunea Latte Thunder. Pleacă!
.. și să distrugem un cafe.
Totul era plănuit, d-le.
- Mergea bine până când... - Poliția! Stai!
- Ce? - L-au împușcat pe Bob.
- L-au împușcat în cap. - Porcii naibii!
Oh, God!
- Cretinilor.
Vă învârtiți purtând măști de ski și explodând chestii?
Ce credeați că se va întâmpla?!
OK, repede! să scăpam de dovezi. Trebuie să scăpam de cadavru!
- Îngropați-I. - Ce?
Duceți-I în grădină și ingropați-I.
- Hai, mai repede! - Cară-te!
Dă-te la o parte! Ce tot vorbești?
Asta nu e o dovadă. E cineva.
E prietenul meu și nu-I veți îngropa în grădină!
A fost ucis făcându-și datoria în Project Mayhem, d-le.
- E Bob. - D-le, în...
In Project Mayhem, nu avem nume.
Ascultați-mă.
Acesta este un om și are un nume, care e Robert Paulsen, OK?
- Robert Paulsen. - E un om...
.. și e mort din cauză noastră. Înțelegeți?
Înțeleg.
Mort, un membru al Project Mayhem...
.. are un nume.
Numele lui e Robert Paulsen.
Numele lui... e Robert Paulsen.
Numele lui e Robert Paulsen.
- Hai, băieți. Vă rog. Opriți-vă.
Numele lui e Robert Paulsen.
- - Gura! S-a terminat cu asta!
Cară-te de-aici.
- Tyler? - Nu, e detectivul Stern din Echipa de Incendii.
Trebuie să vă văd...
M- am dus în toate orașele pe unde Tyler folosise tichete, din bar în bar.
Nu știam cum sau de ce, dar puteam să mă uit la 50 de baruri diferite, și cumva, știam.
ÎI caut pe Tyler Durden. E foarte important să vorbesc cu el.
Aș vrea să vă pot ajuta,...
.. d-le.
În orice oraș aș fi fost,...
.. imediat ce coboram din avion...
.. știam că un Fight Club era aproape.
Hei! Hei!
Taxi!
Uită-te la figura mea. Sunt un membru.
Doar trebuie să aflu unde e Tyler.
Nu sunt în măsura să pot da asemenea informații...
.. nici vrea să dau asemenea detalii...
- Ești un cretin. - Trebuie să vă rog să plecați.
Tyler fusese ocupat... realizând rețele în toată țara.
Dormisem? Dormeam?
Tyler era visul meu urât sau eu eram al lui?
- Tocmai am auzit poveștile. - Ce povești?
- Nimeni nu știe cum arată. - Își face operații estetice o dată la 3 ani.
E cea mai tâmpită chestie pe care am auzit-o.
- E adevărat despre Fight Club-ul din Miami? - Își face d-I Durden o armată?
Trăiam într-o stare permanenta de deja-vu.
Oriunde mă duceam,...
.. mă simțeam de parcă tocmai fusesem.
Era ca și cum aș fi urmărit un om invizibil.
Mirosul de sânge uscat,...
.. urme de picioare goale și murdare amestecate.
Mirosul de transpirație veche, ca puiul prăjit.
Podeaua încă caldă de la lupta din noaptea trecută.
Eram întotdeauna cu un pas în urma lui Tyler.
Numele lui e Robert Paulsen...
Bine-ați venit înapoi, d-le.
Ce mai faceți?
mă cunoști?
E un test, d-le?
Nu. Nu e.
Ați fost aici joia trecută.
Joi?
Stăteați unde stați acum, întrebând cât e de bună pizza.
E tare ca o tobă, d-le.
Cine crezi că sunt?
Sunteți sigur că nu e un test?
Nu. Nu e.
Sunteți d-I Durden.
Sunteți cel care mi-a făcut asta.
Vă rugăm să va setați spătarul în poziția cea mai dreaptă, blocat.
- Da? - Marla, eu sunt.
- Am făcut-o vreodată? - Făcut ce?
Sex?
Ce întrebare tâmpită mai e și asta?
Tâmpită pentru că e da sau pentru că e nu?
- E o șmecherie? - Nu. Trebuie să știu...
Vrei să știi dacă eu cred că făceam doar sex sau făceam dragoste?
- Am făcut dragoste? - Așa îi spui?
Răspunde-mi la întrebare! Am făcut-o sau nu?!
O punem după care mă respingi. mă iubești, apoi mă urăști.
Ești sensibil, apoi te transformi într-un porc.
Cam asta ar fi relația noastră, nu Tyler?
Tocmai am pierdut presiunea din cabină.
Ce-ai spus?
- Ce tot ai? - Spune-mi numele!
Tyler Durden! Idiot nebun! Ce se întâmplă?
- Vin la tine! - Nu sunt acasă!
- Ți-ai încăIcat promisiunea.
Jesus, Tyler.
- Ați vorbit despre mine. - Ce dracu se întâmplă?
Ți-am cerut un singur lucru. O chestie simplă.
De ce crede lumea că eu sunt tu?
Răspunde-mi!
Stai jos.
Răspunde-mi. De ce cred oamenii că eu sunt tu?
Cred că știi.
- Nu, nu știu.
De ce te-ar confunda oricine cu mine?
Nu... Nu știu.
- Ai înțeles. - Nu.
- Nu te pune cu noi! - Spune-o.
Pentru că...
Spune-o!
Pentru că suntem aceeași persoană.
Așa e.
Suntem cea mai fină mizerie a lumii.
- Nu înțeleg. - Vroiai să-ți schimbi viața.
Nu puteai s-o faci de unul singur.
Tot ce vroiai să fii,...
.. sunt eu.
arăt cum vrei să arăți, o pun cum vrei să o pui.
Sunt deștept, capabil și, mai presus de toate,...
.. sunt liber în toate felurile în care tu nu ești.
Oh, nu.
- Tyler nu e aici. Tyler a plecat. - Ce?
E imposibil. E o tâmpenie.
Oamenii o fac în fiecare zi.
Își vorbesc. Se văd așa cum ar vrea să fie.
Nu au curajul tău să se împace cu ideea.
Încă te lupți cu ea, așa că uneori, ești tu.
- Ar trebui să mai facem chestia asta. - Câteodată îți imaginezi că te uiți la mine.
Dacă e prima oară, trebuie să luptați.
Puțin câte puțin, te transformi în...
.. Tyler Durden.
Nu ești slujba ta sau câți bani ai!
- Nu. Ai o casă. - Închiriată pe numele tău.
- Ai slujbă, o viață. - Muncești noaptea pentru că nu poți dormi.
Sau stai treaz și faci săpun.
- O pui cu Marla, Tyler. - Tehnic, tu i-o pui. E același lucru pentru ea.
Oh, my God.
Acum înțelegi dilema noastră.
Știe prea mult.
Trebuie să vorbim despre cum treaba asta s- ar putea să ne compromită scopurile.
Ce vrei să spui?
E o porcărie. E o porcărie, Nu mai ascult!
- Ești nebun! - Nu. Tu ești nebun.
Pur și simplu nu avem timp pentru tâmpeniile astea.
Se cheamă schimbare.
Filmul rulează în continuare...
.. și nimeni din public nu are nici o idee.
- D-le! Plecați? - Da. Nota.
Vreți să plătiți și convorbirile acestea?
- Când au fost făcute? - Între 2. 00 and 3. 30 dimineața asta.
M- am culcat în fiecare noapte mai devreme? Am adormit mai târziu?
Am fost Tyler mai mult și mai mult timp?
E cineva aici?
Deja vu încă o dată.
Cu destul săpun, poți arunca în aer orice.
Oh, my God.
- 1888. - Pe cine sun?
1888 Franklin. Întreținerea. Alo?
Alo?
1888 Franklin Street?
Da. Vă pot ajuta cu ceva?
- Alo? - Da.
Trebuie să vorbesc cu supraveghetorul.
- La telefon. - OK, ascultați-mă mă.
Ceva îngrozitor se va întâmpla cu clădirea d-voastră.
E sub control, d-le.
- Scuză-mă? - Nu va îngrijorați, d-le. Suntem bine.
2160.
Marla! Marla! Hei, așteaptă!
Stai! Trebuie să vorbesc cu tine! Marla! Marla!
Idioții tăi chelboși m-au lovit cu mătura! Aproape mi-au rupt mâna!
Își ardeau vârfurile degetelor cu sodă.
O să fie nevoie de un act imens de încredere din partea ta, dar ascultă-mă.
- Și urmează o avalanșa de porcării. - Ceva mai multă încredere.
Nu vreau să aud nimic din ce ai de zis.
Ai toate drepturile să fii...
O cafea, mersi.
D- le. Tot ce doriți e gratis, d-le.
De ce e gratis?
- Nu întreba. - Mă rog.
Aa... Mâncare de scoici, pui fript cartofi copți și o plăcintă cu ciocolată.
Mâncare curată, te rog.
În cazul acesta, v-aș sfătui să nu luați mâncarea de scoici.
Fără mâncare de scoici. Mulțumesc.
Ai cam 30 de secunde.
Știu că m-am purtat foarte ciudat, OK?
- Știu că ți se pare că am două părți... - Două părți?
- Ești Dr Jekyll and Mr Jackass. - Știu. Dar mi-am dat seama de ceva important.
- Ce? - Relația noastră nu-mi era clară...
.. din motive pe care n-am de gând să le explic.
- Știu că nu m-am purtat cu tine foarte bine. - Mă rog.
Nu, nu. 15 secunde, te rog!
15 secunde, fără să vorbești.
Încerc să-ți spun că-mi pare rău.
De ce mi-am dat seama e că îmi place de tine, Marla.
Da?
Serios.
Îmi pasă de tine și nu vreau să ți se întâmple nimic rău din cauza mea.
Marla, viața ta e în pericol.
Ce?
Trebuie să pleci din oraș o vreme. Afară din orice oraș mare.
- Cu cortul... - Ești nebun.
- Nu. Te-am implicat în ceva îngrozitor. - Nu. Taci!
- Nu ești în siguranță. - Taci din gură!
- Ascultă, am încercat, Tyler. Chiar am încercat. - Știu.
Sunt chestii care îmi plac la tine. Ești deștept, haios.
Spectaculos în pat.
Dar...
.. intolerabil.
Ai probleme emoționale serioase.
Probleme adânci pentru care ar trebui să mergi la psihiatru.
- Știu și îmi pare rău. - Îți pare rău, îmi pare rău. Tuturor ne pare rău.
Nu pot să mai fac asta.
Nu pot.
Și nu vreau.
Am plecat.
Nu pleca, Marla! Nu ești în siguranță!
- Marla, nu înțelegi! - Lasă-mă în pace!
- Marla, încerc să te protejez! - Lasă-mă în pace!
- Nu vreau să te mai văd! - Bine...
Stai, așteaptă!
Stai! Gura!
la banii ăștia și urcă-te în autobuz.
Promit să nu te mai supăr.
Gura!
Te rog urcă-te în autobuz.
De ce faci asta?
Ei cred că ești o amenințare. Nu-ți pot explica acum, ai încredere!
- Dacă știu unde ești, n-o să fii în siguranță. - Îi păstrez, taxă de nesimțire.
- Bine. Și stai departe de orașele mari. - Tyler.
Ești cel mai rău lucru care mi s-a întâmplat.
Salut. Trebuie să mă arestați.
Sunt șeful unei organizații teroriste...
.. responsabilă cu numeroase acte de atac și vandalism în tot orașul.
În zona centrală, avem în jur de 200 de membri.
Centre noi în alte 5 sau 6 orașe deja.
E o grupare foarte bine organizată...
.. cu multe celule, capabile să acționeze independent de conducerea centrală.
Mergeți la adresa asta, OK? 1537 Paper Street.
Acolo e centrul.
În spate, îngropat în grădină,...
.. veți găsi cadavrul lui Robert Paulsen.
În subsol, veți găsi mai multe căzi...
.. care au fost folosite foarte recent la producerea de nitroglicerină în cantități mari.
Cred că planul e să se explodeze...
.. sediile centrale ale acestor bănci...
.. și clădirea TRW.
De ce clădirile astea? De ce bănci?
Dacă se șterg datoriile, toți vom fi la zero.
O să creați un haos total.
Întrebați-I în continuare. Trebuie să dau un telefon.
Vă admir pentru ceea ce faceți.
Ce?
Sunteți un om viteaz ca să ordonați asta.
Sunteți un geniu, d-le.
Ați spus că dacă cineva intervine în Project Mayhem, chiar d-voastră,...
.. trebuie să-i tăiem testiculele.
- Nu vă luptați. - E un act curajos, d-le Durden.
- Veți fi un exemplu. - Faceți o greșeala!
- Ați spus că veți spune asta. - Nu sunt Tyler Durden!
- Ați spus că veți spune și asta. - Bine. Sunt Tyler Durden.
Ascultați-mă. Vă dau un ordin direct.
- Abandonăm misiunea asta imediat. - Ați spus că veți spune asta în mod sigur.
Sunteți nebuni? Sunteți ofițeri de poliție!
S- a uitat careva la ceas?
- - Taci din gura.
- O parte din informații au fost verificate.
- Să mergem la casa din Paper Street. - Imediat.
Hei, așteaptă!
- L-am prins. - D-le, trebuie să facem asta.
- Nu luptați! - Unde e banda adezivă?
Plecați! Aruncă cuțitul ăla!
Înapoi. Fața la podea, acum!
La podea!
Prima persoană care intră pe ușa asta...
.. primește o salată de plumb! Înțeles?
- - La o parte!
Am fugit.
Am fugit pana când mușchii mi-au ars și venele îmi pompau acid.
Apoi am fugit iar.
Ce naiba faci?
Alergi în chiloți! Arăți ca un nebun!
Nu. Te urmăresc. Știu ce se petrece.
Hai, atunci. Am un loc grozav din care să ne uitam. O să fie ca la cinema.
- Oh, Christ. - Acum ce faci?
- Opresc asta. - De ce?
- Cel mai mare lucru pe care I-ai făcut. - Nu pot lăsa să se întâmple.
Mai sunt încă 10 bombe în alte 10 clădiri.
De când Project Mayhem implica și ucideri?
Clădirile sunt goale.
Nu omorâm pe nimeni. Îi eliberăm!
Bob e mort. L-au împușcat în cap.
Vrei să faci omletă, spargi niște ouă.
Nu. Nu te mai ascult. Nici măcar nu ești aici.
N- aș face asta. Doar dacă știi ce fire să tai.
Dacă tu știi, eu știu.
Sau poate știam că tu vei ști, așa că am stat toată ziua gândindu-mă la alea greșite.
Crezi?
Oh, Doamne, nu. Nu ăla verde.
Trage-I pe oricare dar nu pe ăla verde.
Ți-am zis să nu faci asta!
Tyler, dă-te la o parte.
Tyler, nu glumesc! dă-te la o parte!
La naiba!
Acum tragi cu pistolul către un prieten imaginar...
.. drept în 400 galoane de nitroglicerină!
Calm, Tyler!
Nu te du!
Ce?!
3 minute.
Asta e.
Începutul.
Nivel zero.
Cred că aici am început.
Un discurs pentru ocazie?
- - Scuze?
Nu mă pot gândi la nimic.
Ah. Umor din amintiri.
Devine palpitant de-acum.
Două și jumătate.
Gândește-te la tot ce am realizat.
Pe ferestrele acestea vom vedea colapsul istoriei financiare.
Încă un pas către echilibrul economic.
De ce e ea aici?
Înnodăm toată povestea.
Lasă-mă jos, idiot chelios!
- Te rog, nu face asta. - Nu fac asta.
- Noi facem asta. Asta e ce vrem. - Nu.
- Nu vreau. - Bine. Nu mai are nici un sens acum.
- Trebuie să te uit. - Ești doar o voce în capul meu.
Tu ești o voce în al meu!
- De ce nu pot să scap de tine? - Ai nevoie de mine.
Nu. Nu am. Chiar nu mai am.
Tu m-ai făcut. N-am creat eu un un alter-ego fraier care să mă facă să mă simt mai bine.
- Asumă-ți responsabilitatea. - Mi-o asum. Sunt responsabil pentru tot...
.. și accept.
Așa că, te rog, renunță.
Te-am lăsat vreodată baltă?
Cât de departe ai ajuns datorită mie?!
Eu o să te trec și pe tine și pe mine prin asta.
Ca de obicei o să te trag cu țipete și urlete...
.. și într-un final îmi vei mulțumi.
Tyler. Tyler.
Îți sunt recunoscător. Pentru tot ce ai făcut pentru mine.
Dar e prea mult. Nu vreau asta.
Ce vrei? Vrei înapoi slujba ta de rahat? Viața de apartament, televizorul?
Fuck you! N-o s-o fac.
- E imposibil. - E deja făcută, așa că gura!
60 de secunde pana la explozie.
Nu.
Trebuie să o rezolv. Nici măcar nu e real.
Nu ești real, pistolul ăla... Pistolul ăla nici măcar nu-I ai în mână.
Pistolul e în mâna mea.
Foarte bine. Nu se schimbă nimic.
De ce ai vrea să-ți pui un pistol la cap?
Nu e capul meu, Tyler.
Capul nostru.
Interesant.
De ce faci asta, li'iboy?
Hei. Ești tu și cu mine.
Prieteni?
Tyler,...
.. vreau să mă asculți.
OK.
Ochii îmi sunt deschiși.
Ce miroase așa?
- Unde e toată lumea? - Oh, nu. Ce se întâmpla?
D- le Durden!
Sunteți... Sunteți bine, d-le?
- Sunt în regulă. - Arătați foarte prost, d-le. Ce s-a întâmplat?
- Nimic, nu e nimic. - Nu, nu, nu, d-le. Nu glumește.
- Arătați groaznic. Aveți nevoie de îngrijire. - Sunt bine.
Uite, Sunt bine... Totul e bine.
Oprește-te!
- Las-o în pace. - Christ Almighty!
Tu!
Salut, Marla.
- Las-o cu mine. Ne întâInim jos. - Sunteți sigur?
Da, sunt sigur.
Idiotule! Ce fel de joc idiot joci?!
Punându-mă... Oh, Doamne, fața ta!
Da, știu.
Ce s-a întâmplat?
- Nu întreba. - Ești împușcat.
- Da, sunt împușcat. - Oh, my God.
- Nu pot să cred că stă în picioare.
Cine ți-a făcut asta?
Eu, de fapt.
Găsește niște pansament.
Te-ai împușcat?
Da, dar e în regulă. Marla, uită-te la mine.
Sunt OK.
Ai încredere. Totul o să fie bine.
M- ai întâInit într-un moment foarte ciudat al vieții mele.
Subs Sync Checked ..by iUrop